Tohtori Zhivago
-Millaisia tytöt ovat? -Oikein hyviä.
He ovat vähän villejä mutta ahkeria.
-Osaavatko he lukea? -Jotkut osaavat.
He ovat kasvaneet laitoksissa eivätkä saa kunnon töitä.
Ihmisiä ei pitäisi käyttää maansiirtoon. Se on tehotontakin.
-Saisinpa pari kaivuria. -Te nuoret olette kärsimättömiä.
-Ettekö te olleet? -Olimme, hyvin kärsimättömiä.
Älkää olko kärsimätön. Olemme edenneet paljon lyhyessä ajassa.
Mutta tiedättekö, mikä sen hinta on ollut?
Jotkut lapset söivät silloin ihmislihaa.
Miksi olette kiinnostunut tytöstä?
-Hän on ehkä veljeni lapsi. -Juri Andrejevitšinko?
Tai hän oli oikeastaan velipuoleni.
Jos niin on, hän on myös Laran lapsi.
-Sen Laranko? -Juuri hänen.
-Tämä on uusi painos Lara-runoista. -Tiedän sen.
-Ihailemme veljeänne. -Siltä vaikuttaa - nykyään.
Emme voineet ihailla häntä silloin, kun hänen runojaan ei saanut lukea.
Tule sisään.
Minä kutsuin sinut tänne.
Et ole vaikeuksissa.
Minä olen kenraali Jevgraf Andrejevitš Zhivago.
Etsin erästä henkilöä.
Ymmärrätkö?
Etsimäni henkilö on veljentyttäreni.
Käy istumaan.
-Mikä on nimesi? -Tonja Komarova, toveri.
-Sinuthan löydettiin Mongoliasta. -Aivan.
-Mitä teit siellä? -Olin eksynyt.
-Miten jouduit eksyksiin? -Olen unohtanut.
-Oliko isäsi nimi Komarovski? -Luultavasti.
-Etkö ole varma? -Se on yleinen nimi.
-Muistatko isäsi? -En.
-Muistatko äitisi? -Kyllä, hänet minä muistan.
-Mikä hänen nimensä oli? -Äiti.
Millainen hän oli? Tai siis miltä hän näytti?
-Isolta. -Isoltako?
Minä olin pieni. Hän näytti isolta.
-Osaatko lukea? -Osaan.
-Lara - J.A. Zhivagon runoja. -Se en ole minä.
Hän oli velipuoleni.
Henkilö, jota etsin-
on tämän miehen tytär.
Tämä on hänen äitinsä.
Lara...
-Kutsuiko kukaan äitiäsi Laraksi? -En tiedä.
En usko.
Hän on kaunis.
-En ole veljentyttärenne, toveri. -Enkä minä sovi sedäksi.
Mutta haluaisin tietää, jos hän olisi isäni.
-Kuulitko äidiltäsi isäsi runoista? -Isäni ei ollut runoilija.
-Mikä hän sitten oli? -Ei ainakaan runoilija.
-Piditkö isästäsi? -Olen unohtanut.
-Mutta äidistäsi taisit pitää. -Tietysti pidin.
Onko nimi Strelnikov sinulle tuttu?
Varykino? Se on paikka, ei henkilö.
-Gromeko? -Gromeko...
Juri menetti äitinsä suurin piirtein saman ikäisenä kuin sinä olit-
kun äitisi menetti sinut.
Ja samoilla seuduillakin.
Nyt turhuuksien taistelu on ohi. Sielu on jättänyt tabernaakkelinsa.
Ruumis on särkynyt, äänetön, tunteeton ja kuollut.
Juri!
Te ja miehenne voitte syödä kanssamme, madame Gromeko.
Käy makuulle, Juri.
Sinun äitisi oli hyvä ystäväni. Me pidämme nyt sinusta huolta.
Kiitos.
-Se on äidin! -Se on nyt sinun.
-Hän jätti sen sinulle. -Testamentissaan.
-Tiedätkö, mikä testamentti on? -Se on rahaa.
Ei, Juri, vain tämä. Isälläsi on...
Osaatko soittaa balalaikkaa?
-Kaikkihan sitä täällä soittavat. -Te ette asu täällä.
Me asumme Moskovassa. Sinä pidät varmasti Moskovasta.
Totutteleminen vaatii vähän aikaa.
-Äiti osasi soittaa sitä. -Äitisi oli taiteilija, Juri.
Hän sai tämän kuulostamaan kahdelta kitaralta. Äidilläsi oli lahja.
-Ehkä Jurillakin on. Haluatko oppia? -En osaa soittaa sitä.
Sano Jurille hyvää yötä, Tonja.
Hän on nyt sinun veljesi.
-Hyvää yötä, Juri. -Hyvää yötä, poikaseni.
Gromekot eivät tienneet, mitä ajatella Jurista.
Hän kirjoitti runoja opiskellessaan lääkäriksi.
Runoilusta ei ollut ammatiksi. Hän tarvitsi kunnon työn.
-Onko näky kaunis? -Hyvin kaunis.
Nuo eivät saisi olla kauniita.
-Mitä teette ensi vuonna? -Avaan praktiikan.
Harkitkaa tutkimusta. Se on jännittävää, tärkeää ja kaunista.
-Avaan praktiikan. -Hän haluaa nähdä elämää.
Havaitsette, että kauniit oliot saavat ihmisissä aikaan rumaa jälkeä.
-Mikä on nimenne? -Antipov.
-Entä osoite? -15 Petrovka.
-Minä otan nämä. -Meillä on poliisin lupa.
Voitte tulla hakemaan nämä poliisiasemalta - vaikka heti.
Paša! Hän on veljeni.
Viekää hänet kotiin ennen kuin hän joutuu vaikeuksiin.
-Älä, Paša! -Tämä on pakko tehdä.
-Minkä takia muka? -Vallankumouksen takia.
-Kansa ei halua sitä. -Kansa ei vain tiedä haluavansa sitä.
Antakaa niitä minullekin, toveri.
-Paša, oletko sinä bolševikki? -En ole.
Minä en pidä heistä. Heihin ei voi luottaa.
Paša Antipov, olet hirveä rehvastelija.
-Miksi sanoit, että olen veljesi? -Mitä muuta olisin voinut sanoa?
-Että olen sulhasesi. -Älä ole höpsö, Paša. Olen...
Monsieur Komarovskilla on liikeasioita äidin kanssa.
-Juoruja liikkuu. -Se on järjestelmän syytä.
Ihmiset muuttuvat vallankumouksen jälkeen.
-Tuletko mukaan? -En tule, Paša.
Minun pitää lukea kokeisiin, jotta saan stipendin.
Päivää, täti.
Sinulle on tullut kirje - Pariisista.
-Onpa kaunis käsiala. -Tonja tulee kotiin ensi kuussa.
Sehän on hienoa!
-Hän tuntuu tietävän paljon. -Ja hän on niin komeakin.
-Iltaa, äiti. Madame. -Larissa.
Monsieur Komarovski on käymässä.
-Hyvää iltaa, Larissa. -Hyvää iltaa, monsieur.
Hän on tärkeiden ihmisten neuvonantaja.
Hänellä lienee suhteita hallitukseen.
Eikö hän tule kalliiksi?
Monsieur Komarovski neuvoo minua ilmaiseksi. Hän oli mieheni ystävä.
Vai niin...
Tulen taas tiistaina, jos pääsen.
-Mistä sait tämän? -Eräältä ystävältä.
Et saa mennä mielenosoitukseen. Se ei välttämättä suju rauhassa.
Kerro ystävällesi, että hän on typerä tyttö.
-Miten vanha sinä jo olet? -17, monsieur.
Melkein 40 astetta.
Olin niin odottanut tätä iltaa. Ei voi mitään. Minulla ei ole hätää.
Viettehän kuitenkin Laran, Viktor lppolitovitš?
Hänellä on ensi kertaa pitkä puku.
-Perutaan koko juttu. -Jään luoksesi.
Voin olla yksin. Ei tuoteta Laralle pettymystä, Viktor lppolitovitš.
Saamme harvoin tilaisuutta liikkua seurapiireissä.
Hyvä on. Hae takkisi.
Haluan välttää mielenosoitusta.
Veljeys ja vapaus! Onpa loistavia sanoja, Juri.
"Oikeutta, tasa-arvoa ja leipää."
-Eivätkö ne olekin loistavia? -Ovat.
-Veljeys ja vapaus! -Veljeys ja hölynpöly! Sinähän jäädyt.
Sellainen ei käy, Anjuška.
Emme enää odottaneet teitä.
Tämä on veljentyttäreni. Anna takkisi, Lara.
Charmante!
Minulle foie de veau Gascogne.
-Eikä liikaa... -Ei liikaa sinappia.
Jambon farci en croûte.
-Haluatteko viiniä, monsieur? -Jotain kevyttä, kiitos.
Tämä on varmaan kallis paikka, monsieur Komarovski.
Niin onkin. Kutsu minua Viktor lppolitovitšiksi.
Enhän minä voi!
-Äiti ompeli tämän puvun. -Se on hieno.
-Eikö hän olekin taitava? -Äitisi on oikein hieno nainen.
He pysyvät varmasti nuotissa vallankumouksen jälkeen!
Valmiina!
Ratsaille!
Sapelit esiin!
Mitä nyt? Mitä?
-Hyvää yötä, ystäväiseni. -Hyvää yötä, Viktor lppolitovitš.
Menkää takaisin sisälle.
Näistä ihmisistä huolehditaan.
Menkää sisälle.
Menkää sisälle!
-Älä ala riidellä, Juri. -Viekää hänet, tai pidätän hänet!
Juri kiltti! Tonja tulee huomenna kotiin.
-Juri! -Tonja!
Juri!
Isä!
No niin, nyt riittää. Äiti odottaa.
Äiti!
-Miten sinä voit, äiti? -Olen pirteä kuin peipponen.
Käännypä ympäri.
On hän ainakin jotain oppinut.
-Katsopa noita! -Eikö Juri näytäkin hyvältä, Tonja?
-Lähdetäänpä sitten. -Te kaksi voitte mennä edeltä.
Toin tämän. Siinä on artikkeli nuorista venäläisrunoilijoista.
-Mainitaanko siinä minua? -Juttu alkaa sinusta.
Ranskalaiset ovat hyvin älykkäitä.
-He painavat päänsä yhteen. -He lukevat lehteä.
-He ovat rakastuneita. -Lopeta, Anjuška.
Hyvät liitot päätetään taivaassa tai jossain.
-Viktor lppolitovitš? -Täällä on Paša.
-Haluan puhua kanssasi. -Ei käy, Paša.
Asiani on tärkeä.
Hyvä on.
Paša! Mitä sinä olet tehnyt?
En tehnyt mitään. Rakuuna teki tämän.
Voi Paša-kulta! Tule sisään.
-Missä äitisi on? -Hän nukkuu.
-Minä en selviä tästä. -Löytyykö teiltä jodia? Hae sitä.
Paša-kulta!
Sinun täytyy mennä sairaalaan.
En mene sinne lähipäivinä.
-Voitko tehdä palveluksen? -Voin. Millaisen?
Piilota tämä.
-Heitä se pois. -En.
Rauhan aika on mennyttä.
He kaatoivat naisia ja lapsia, jotka pyysivät vain leipää.
Samaan aikaan siat söivät, joivat ja tanssivat.
Piilota tämä puolestani.
-Kiitos, toveri. -Minä en ole toverisi, Paša.
Lara?
-Kuka siellä on? -Paša vain tuli käymään.
-Tulit kotiin kovin myöhään illalla. -Aika kului niin nopeasti.
-Oletko menossa kirkkoon? -Olen.
Tiedäthän, mitä Herra sanoi avionrikkojalle?
Hän sanoi: "Mene, äläkä enää tee syntiä."
-Totteliko nainen? -En tiedä, isä.
Liha ei ole heikkoa, se on vahvaa. Vain avioliitto hillitsee sitä.
Monsieur! Teillä on tänään huone kuusi.
Meillä on tärkeä vieras.
-Anteeksi, että myöhästyin. -Olen odottanut tunnin!
-Oletko jo tilannut? -En ole.
Sinun olisi pitänyt tilata.
Te valitsitte puvun, Viktor.
-Olet varttunut paljon, etkö olekin? -Olen.
-Mitä sanoit äidillesi tänä iltana? -Älkää, Viktor.
-Saanko polttaa? -Totta kai saatte.
Sinä taidat pitää sikarinsavusta.
Älähän nyt, kultaseni.
Santé!
Juo vain kaikki.
Juo kaikki.
Mihin sanoit meidän olevan menossa... siis äidillesi?
-Hän ei kysynyt. -Hän tietää meistä.
Kyllä hän tietää, ja me tiedämme, että hän tietää.
Älkää viitsikö kiusata minua, Viktor!
Kiusaanko sinua? Kylläpä sinä olet ulkokultainen.
-Minä lähden nyt, Viktor. -Tee kuten haluat.
Palaat kuitenkin aina takaisin.
Jää tänne, rakas.
Jää.
Herää! Vie tämä. Näytä sitä, jos eksyt matkalla.
Professori Boris Kurt. Etsi hänet!
-Tämä on nerokas teos, Boris. -Niinkö? Minä käyn tupakalla.
-Mitä lääkärille kuuluu? -Hän on huolissaan loppukokeesta.
Haluatteko ryhtyä lääkärin vaimoksi?
Mielelläni, mutta kukaan lääkäri ei ole kosinut.
Luulin, että te nomadit olette kuumaverisiä.
Kelpaisiko teille professori?
-Kirjoittaako hän runoja? -Ei.
Sitten hän ei tule kysymykseenkään. Anteeksi.
-Hän on mahtava tyttö, Zhivago. -Olen huomannut sen.
Viesti on teille.
Kiinnostaako sairastapaus?
-Boris, olen erittäin kiitollinen. -Ymmärrän sen.
Tämä on apulaiseni. Missä nainen on?
-Milloin hän teki tämän? -Kahdeksan aikoihin.
Tiedätkö, mitä hän otti?
Miksi et kutsunut paikallista lääkäriä?
Aloitetaan sitten!
Käännetään hänet ympäri.
Vettä!
No niin, Juri.
Nyt, Juri.
Kas niin, ystäväiseni... Vauhtia, Juri!
No niin, ystäväiseni.
Hyvä!
Jääkö hän henkiin?
Vettä!
-Jäähän hän, eikö jääkin? -Jää.
Mies pitää julkisia puheita-
-hänellä on hyvät suhteet joka taholle-
-ja silti hän vaarantaa kaiken tuon takia.
Runoilijat kai näkevät heidät eri näkökulmasta kuin lääkärit.
-Täältä katsottuna hän on kaunis. -Olette toivoton.
Lara... Lara!
Kyse on hänen tyttärestään. Herran tähden, Boris.
Hänen olisi pitänyt ajatella Laraa ennen tekoaan. Tietääkö tyttö tästä?
-Onko hän täällä? -On.
Hänelle voi kertoa, että äiti jää henkiin.
-Odota, Viktor. Juri. -Tietysti.
-Miten selitämme tämän? -Onko pakko selittää?
Minun täytyy sanoa jotain sairaalassa.
-Mikä on apulaisesi nimi? -Zhivago.
-Andrejevitško? -Niin.
-Tunnetko hänet? -Tunsin hänen isänsä joten kuten.
Toimitan naisen sairaalaan vielä tänään.
-Mikä miehen nimi on? -Viktor Komarovski. Hän tuntee teidät.
Hän oli isäni testamentin toimeenpanija.
Komarovskin jäljiltä ei tosin jäänyt paljonkaan.
Hän on taitava liikemies. En usko, että hän on kiero.
Hän on hauska. Hän tuntee elämää, mutta tänään hän taisi säikähtää.
-Ei kai teitä häiritse tavata täällä? -Tästä tulee nuoruus mieleen.
Kävin taas sairaalassa.
Hän pyytää anteeksi, että hän epäili teitä.
Voit kertoa totuuden, jos haluat.
-Onko tuo se poika? -On.
-Tietääkö hän...? -Ei!
Paša, tämä on monsieur Komarovski.
Istukaa.
-Haluatteko syödä? -Ei kiitos.
Toivottavasti ette pidä tätä tunkeiluna.
Olen Larissan äidin neuvonantaja. Tytön tulevaisuus kiinnostaa minua.
Minun täytyy kertoa, että olen omistautunut vallankumoukselle.
Mikään asia, edes Lara, ei ole minulle tärkeämpi.
Käsititte väärin.
En ole huolissani poliittisista mielipiteistänne.
Minullakin on kontakteja. Millä aiotte elää?
Minulle on tarjottu opettajan virkaa Gradovissa.
-Se ei ole kovin kaksinen kaupunki. -Seutu on kaunista.
-Elämä siellä on hiljaista. -Juuri sitä me haluammekin.
-Tuleeko palkkanne olemaan riittävä? -Se riittää, juuri ja juuri.
Pavel Pavlovitš, en halua loukata, mutta olette hyvin nuori.
Minäkään en halua loukata, mutta paranevatko ihmiset iän myötä?
-He oppivat sietämään enemmän. -Heidän pitää sietää itseään.
-Mitä saavuttaa odottamalla? -Enemmän kokemusta.
Olen 26. Äiti kuoli suotta, kun olin 8, ja isä kuoli vankilassa.
Olen hankkinut itselleni koulutuksen ja tiedän enemmän kuin arvaattekaan.
Tuo kaikki on tietynlaista kokemusta.
Minulla ei ole lemmenkokemusta, ja Larahan on vasta 17-vuotias.
Teitä tämä tilanne voi naurattaa, mutta aiomme naimisiin ensi vuonna.
Toivottavasti suorapuheisuuteni ei loukannut teitä.
Nuori ristiretkeilijä...
Hän on selvästikin hieno nuorukainen.
Olette hyvin ystävällinen, monsieur Komarovski.
Larissa, haluan puhua kanssasi.